|
עמוד:13
מבוא 13 בדרכים שונות . לא תמיד מושגת יעילות, וגם אם יש - אנשי העסקים חשים אשמה על מה שלא הספיקו : גם בתחום העסק, וגם בתחום החיים הפרטיים . איזון בין חיים בעבודה לבין החיים הפרטיים הוא אתגר גדול עבור הרבה מאוד אנשים העובדים מהבית . זו אחת הסיבות שבחרתי לכתוב ספר זה . רוב השיטות המדוברות לניהול זמן הן תיעדופים של משימות . אני מצאתי שלוש בעיות עיקריות בשיטות האלה . הבעיה הראשונה : בשיטות אלה לא נותנים את הדעת לניהול העסקי , כלומר, לא מביאים בחשבון כלים לניהול העסקי . על פי שיטות אלה מתייחסים לכלל המשימות בעסק כליחידה אחת, ולכן ייתכן שמשימות מתחומים מסויימים יישארו תמיד בתחתית סדר העדיפויות . השנייה : בשיטות מסויימות אין נותנים כלים להתמודדות עם הצדדים הרגשיים בעבודה ובסביבתה, ולכן כשנתקלים במחסום בלתי צפוי נוטים להיעצר במקום, או לפסוח עליו ולהמשיך לדבר הבא . כך מבזבזים אנרגיה רבה על ניסיון לצלוח את המחסום הרגשי או להתעלם ממנו, וזמן רב הולך לאיבוד . ומה שבעיניי הוא הגרוע ביותר – היווצרות תחושת אשמה והיעדר מסוגלוּת הנלווית להכרה במחסום . והשלישית : מתוך שיחות עם בעלי עסקים המתקשים בניהול זמן גיליתי, שרובם מתקשים לתעדף . רבים מהם מתקשים לוותר על חלק ממשימותיהם לטובת השלמתן של אחרות, או שהם כורעים תחת עומס הדברים שצריך לעשות, ולכן מוותרים על חלק מהעבודה ודוחים את רוב המשימות . הרבה מאוד מדברים על כמות העסקים הנסגרים בשנים הראשונות לקיומם . הטענה המקובלת היא שהסיבה לכך היא כספית . למיטב הבנתי, הרבה עסקים לא יודעים להתנהל, מאחר שניהול עסק הוא, בין השאר, שאלה של הבנת המחלקות השונות המרכיבות את העסק כולו, ומה הן כוללות . כשאין איזון בהשקעת המשאבים,
|
![איפאבליש הוצאה לאור](http://lib.cet.ac.il/storage/publishers/2500_2599/E-publish.png)
|